ХРОНИКИТЕ НА СПАЙДЪРУИК
80 години по-късно
Пристигнахме. Почти както го помня е.
Бях малко по-малка от теб, когато бях за последно тук, Саймън.
Голям е!
Да. Значи ще мога да имам по-големи домашни любимци, нали мамо?
Разбира се, вземи си крава. Вземи си стадо.
Чух го. - Това също. Какво ще кажеш, Джерард?
Джерард?
Добре, да тръгваме.
Тихо, г-н Тибс, всичко е наред.
Има онази миризма... на старци.
Просто отбелязвам, не отсъждам.
Ядосан си, че се местим. Разбирам това.
До какво очакваш да доведе мълчаливият ти протест?
Така няма да се справиш с гнева си,
поне не и по този начин.
Кажи "да" като кимнеш с глава. Мигни два пъти.
Нищо.
Мел, ти и Саймън внесете багажа.
Изчакайте ме във фоайето, докато проверя
откъде се пуска електричеството. - Добре, мамо.
Незабавно излизай от колата! - Не си ми майка, Мелъри!
Не, по-лоша съм, защото мама не вярва в боя.
Ела, тук, ти малка... - И той е вън от колата. Благодаря!
Спри! Няма да те оставя да продължаваш да се държиш като кретен.
Ще правя каквото си искам!
Мама има нужда от подкрепата ни, така че престани!
Саймън, хвани я! - Аз съм пацифист.
Толкова си дразнеща. Мислиш си, че знаеш всичко.
Да. Зная неща, които за теб са неизвестни.
Какви например? - Нищо!
Благодаря, че ми пази гърба, братле. - Не предизвиквам конфликти.
Какво правиш? - Разопаковам.
Защо? Казах ти, че това е временно. Татко ще пристигне утре и ще ни вземе.
Зная. Ами мама? - Може да вземе Мелъри.
Хайде, Саймън. Не може да останем тук.
Виж това място. Къщата е забравена от Бога.
И има онази... - Миризма на старци. Знам.
Какво е това?
Сол. По всички прозорци има сол. - Знам. И на този има.
И ако това не е странно?! - Предполагам, че тя я е сложила тук.
Това ли са лудата и съпругът й? - Не.
Това е Артър Спайдъруик. Сещащ ли се, нашият пра-правуйчо.
Малкото момиче е лудата. Имам предвид леля Лусинда, дъщеря му.
Тя е тази, която е живяла тук, преди да я отведат в...
В... - В лудницата.
Вярно. - И защо е била отведена там?
Защото е казала, че баща й е бил отвлечен.
От?
От феички.
Именно. Лудата ни леля е останала тук
през целия си живот и никога не е излизала.
Това няма да се случи с мен. Или с теб. Край на разговора.
Някой виждал ли е ключовете ми? Спомням си, че ги оставих тук.
Не.
Предполагам че, леля Лусинда много е обичала мед с овесените си ядки.
И доматен сос.
Къде е медалът ми по фехтовка, Джерард?
Виси си на кревата ти? - Там вече го няма.
Намери кревата и ще намериш медала.
Не говорех за кревата... Знаеш ли какво?
Ще игнорирам присъствието ти докато не ми върнеш медала.
Обещаваш ли? - Всъщност, ще трябва да признаеш
съществуването му, за да си върнеш медала.
Благодаря, Спок, ти си гордостта на Федерацията!
Джерард, върни го! - Не съм взел глупавия медал!
Ти си невероятен лъжец! - Конфликт.
Млъквай, Саймън!
Няма да правим това.
Нов град. Нов дом. Нова работа. Това е новият ни живот.
Няма нужда да се връщаме на старите навици.
Знам че тази къща не е перфектна, но можем да я поправим.
Ако искаме да я поправим. Става ли? - Добре, мамо.
Млъквай!
Здравей!
Татко. - Татко.
Да, пристигнахме. Какъв е този шум при теб?
Знаеш ли, забрави това, не искам да знам.
Просто, защото не искам. - Ще отида да потърся медала си.
Ще ти помогна.
Какво?
Баща ти е.
Здрасти, тате!
Здрасти, приятел! Как е в имението на семейство Адамс?
Къщата? Страхотна е!
Ако харесваш големи и страшни къщички по средата на нищото.
Сериозно. Тук няма нищо. Ще видиш.
Да е... Слушай...
Нали ще идваш утре?
Да, може би. Ще се опитам.
Защо "може би"?
Не се вълнувай, ще дойда. Трябва да поговорим.
Но може да не е утре. Разбираш ли ме?
Разбирам.
Точно така. Добре. - Ще се опиташ обаче, нали?
Определено. Ще се видим скоро.
Добре.
До скоро, синко. - Чао, татко.
Какво му каза?
Не можеш ли поне да се престориш, че искаш да дойде да ни види?
Джерард Грейс, остави тази метла!
Зад стената има нещо. - Незабавно!
Каза, че ще спреш да удряш неща когато се ядосаш.
Знам, че казах, че ще спра да крещя, но моля те, не прави това.
Мамо, ще го почистим. Върви си в леглото.
Трябва да се наспиш.
Добър ход, глупчо. Млъквай!
Нещо вътре се движеше.
Вероятно червена катерица. Често срещана в този регион.
Или може да е просто плъх.
Не ни трябват повече дупки в стената!
Прекрасно! За това също ще обвинят мен.
Я, виж ти!
С това нещо са качвали храна на горните етажи.
И как се нарича? - Кухненски асансьор.
Ключовете на мама.
И медалът ми. - Какво?
Все още мислиш, че аз съм го взел? Да, Мел, хвана ме.
Разбира се, взех медала ти, скрих го тук и зазидах стената.
Нямам представа как си го направил, но съм убедена, че е твоя работа.
Защото винаги правиш така. И сега ще почистиш това.
Но ти каза на мама, че ще почистим заедно.
Ние, означава - ти.
Саймън, нима не ти е интересно къде отива това нещо?
Не съвсем.
ВНИМАНИЕ!
Джерард Грейс, махни се ти, това място напусни!
Саймън! Саймън, събуди се!
Качих се горе. Там има стая. Тайна стая. На горния етаж.
Има бюро и сандък. Намерих тази книга.
Там имаше нещо. - Червена катерица?
Не беше катерица. Освен ако катериците не могат да пишат.
Беше написала в прахта на бюрото:
"Джерард Грейс, махни се ти това място напусни!"
Това е наистина... невъзможно!
Но вече е късно, лягай да спиш!
ВНИМАНИЕ!
Не смейте тази книга да четете!
Не смейте вий във нея да се взрете!
Защото ще рискувате живота си безценен
и към смъртта ще бъдете отведен!
Какво по...
Момчета, как излязохте от тук?
Пълен справочник на Артър Спайдъруик
за фантастичните същества, които ни заобикалят.
Скъпи читателю, книгата, която държиш в ръцете си,
се явява кулминация на работата на целия ми живот.
И скоро ще видите, както видях аз, че има фантастични същества,
живеещи сред нас, скрити сред мимикрия и магия.
В тази книга, ще намерите инструментите и техниките,
необходими, за да повдигнете воала и да видите невидимото.
Но щом започнете да "виждате",
няма да възприемате света по същия начин.
Но запомнете...
Тайните, които ще научите, са били пазени с години,
И много от представителите на този свят
биха искали, те да останат тайна.
Създанията, които ще видите, ще поразят въображението ви.
Много от тях не желаят да бъдат виждани.
Но с времето, успях да спечеля доверието им.
Някои, които съм щастлив да запиша, вече мога да нарека приятели.
Но има част от тях, от които, трябва да се страхувате.
Най-тъмните сили, на всичко живо, в този свят са събрани
в ръцете на едно същество: огърът Мулгарат.
Тайните събрани тук са могъщи, по-могъщи отколкото съм се опасявал.
Никога преди, знанието за целия този свят
не е било събирано в една книга.
Затова те моля, скъпи читателю, разумно да използваш информацията.
Понеже огърът Мулгарад търси знанието й,
с неуморимо постоянство.
Ако получи информацията от тези страници,
мога да ви уверя, че намеренията му ще са от най-злокобен характер.
Той приема много форми, за това трябва постоянно да сте нащрек.
Страхувам се, че колкото повече научавам
на толкова повече опасности, са изложени хората около мен.
Затова читателю, внимавай!
Предупреждавам те, бъди внимателен!
Мамо!
Какво става? - Мамо! Мамо, моля те, помогни ми!
Какво ти се е случило? Задръж!
Мамо, просто я отрежи! Отрежи я! - Добре, успокой се.
Мамо, моля те! Просто я отрежи! Отрежи я!
Моля те, просто вземи ножиците! Не ми пука!
Какво се е случило? - Той съсипа косата ми! Махнете го!
Джерард, този път отиде твърде далеч.
Мамо, моля те! Моля те! - Какво?! Не съм направил това!
През последните два часа четох, седнал в раклата!
Да бе, вярно! - Питай Саймън.
Е, беше в раклата.
Просто я отрежи! - Справочникът.
Мамо, просто я отрежи!
Това не ми е приятно.
Обещах ти, ще ти помогна да хванеш мармот или нещо подобно.
Трябва да тренирам. Сега започвай!
Саймън!
Това не беше честно. Той ме разсея.
Какво означава: "успокоявам"? - "Успокоявам".
Нали се сещаш успокоявам, умирявам, укротявам.
На английски. - Да направиш добро.
Това ли е причината, поради която дойде?
Извинението не е прието.
Не се извинявам, защото не съм го направил.
Това го е направило. Брауни. Живее в къщата и иска да си ходим.
Невероятно е! Умееш да четеш!
Казвам ти има нещо в къщата. С нас.
Артър Спайдърук е знаел за това и е написал този справочник.
Малко се обърках. Кой трябва да бъде успокоен?
Браунито? - Не. Богърт.
Значи има и Брауни, и Богърт?
Брауни се превръщат в Богърт, когато е ядосан.
А се ядоса когато Мелъри унищожи гнездото му.
Обича мед. Ето затова тук има много мед.
Сериозно? - Саймън, не го слушай! Хайде да ядем!
Ехо!
Съжалявам, че унищожих дома ти, но ти направих нов.
Донесох и малко мед.
Прочетох, че ти харесва.
Надявам се да е така.
Надявам се, нали разбираш... да те успокои.
Ще бъда тук.
Искрено се надявам в действителност да съществуваш.
Ехо?
Боже, Боже, Боже...
Това е просто вкусен, вкусен, сочен мед.
Толкова е хубав. Толкова е вкусен, вкусен, вкусен!
Почакай! Не! Няма да те нараня! Ето, ето още мед!
Не бива, не бива, наистина не бива, имам предвид ако настояваш.
Боже, Боже, Боже! Това е вкусно!
Къде си? Защо не мога да те видя?
Не ни виждаш, а сега пък - да. Само ако ние искаме това да е така.
Ние? Говориш за всички магически създания,
за които е писал Артър Спайдърук! - Книгата! О, Боже мой!
Съжалявам, господарю! Провалих се! Провалих, провалих, провалих!
Напътствията ви бяха ясни! "Защитавай, книгата!"
Направих го, скрих я, овързах я като рана тайно превързах я.
Направих най-доброто аз, в сандък заключих я тогаз!
Но търсеше я, търсеше я ти, и накрая книгата откри!
И от сандъка нещото открадна ти!
Глупаво момче! Идиот! Сляп ли си?!
Прикачих бележка на корицата! Не можеш ли да четеш?
Защо пиша бележки, когато никой не ги чете?
Съжалявам! Ето! Още мед! - Не! Няма да се поддам на това!
О, това е толкова вкусно!
А те казват, че аз имам проблем с гнева.
"На всяка цена книгата защити! Не бива да я вземат запомни!"
Правилно, трябваше да защитаваш книгата. Кой ти каза да я пазиш?
Чакай, какво толкова казах? - "Защитавай книгата..."
Не беше сложно. Просто трябваше да защитавам книгата, това е.
Артур Спайдъруик.
Значи той я е написал и те е помолил да я защитаваш.
Казах: " Господарю, трябва да я унищожим!"
Отговори ми: "Трябва да защитим книгата.
Пази я в кръга, в безопасност от огъра."
Огър? Имаш предвид Мулгарад ли?
Цялата тази защита с години, заради малък глупак сега е в руини.
Кръг, кръг, пишльо малък ти. Малък пишльо кръга разруши!
Спри! Какъв кръг? - Добре.
Е, добре! Виж! - Четох за това - защитен кръг.
Помага на къщата, да защити книгата.
Защитен кръг. Защитен кръг. Защитен кръг.
Да я защити от кого? - От тях!
Какво? От кои тях? Нищо не виждам.
Тибси, ела тук, момче! Време е за закуска! Г-н Тибс?
Добре. Какво си направил с котката на Саймън?
Не са тук за котката. Искат книгата!
Не! - Какво става? Какво има там?
Гоблини! Гоблините са тук! И всичко, защото ти взе книгата
и буквално я размаха пред лицата им, ти малък глупак!
Саймън! - Давай! Виж каква бъркотия направи!
Саймън! Отвеждат го. Какво става?
Камъкът! Камъкът! Погледни през Камъка!
Какво по дяволите? - Не! Не!
Книгата остава или всички умираме! - Трябва ми! Да вървим!
Трябва да остане в кръга! В кръга!
Мамо! Мамо!
Мама! Къде е мама? - Отиде на работа, разбра ли.
Аз я замествам.
Хей, къде отиваш? Психар.
Помогнете ми! Какво правите? Помощ!
Помощ!
Дай ми, дай ми.
Дай ми крак! Онзи! Дай ми крак!
Крак! Това не е крак!
Това е крак! Мекотело!
Боже мой! Саймън.
Не мърдай! Бавно вдигни крака си!
Чакай! Не отивай! Ще те видят! С тях ли си или с мен?
На чия страна си? Кажи на коя! - На твоята.
Тогава трябва да си стиснем ръцете, за нашия съюз.
Какво? Това е добре.
Кой си ти? - Аз съм Хогскуил.
И изпълнявам мисия
за унищожението на огъра Мулгарат, който уби семейството ми!
Ще ми помогнеш ли да спася брат си? Моля те!
Разбира се. Канех се да ти го предложа.
Но след като ме пуснеш от клетката. Така че, хайде, пусни ме!
Добре, добре! - Отвори я. Да, да, добре.
Сега застани зад мен и си дръж устата затворена.
Добре, ето го планът ни.
Ще намеря безопасно място, ето там и ще ги разсея с пръчката си.
Тогава ти ще изскочиш с ножа си и ще довършиш звяра сам.
Харесва ми този план. Това е добър план. Умен съм.
Какъв звяр? - Огъра, разбира се. Мулгарат!
Искам да спася брат си. - Пак с брат ти?
Добре, хубаво. Ако ги убием, ще го спасим много по-лесно.
Вярвай ми. Сега изхвърли този камък!
Ще ти трябват и двете ръце, за да кълцаш гоблините.
Но как ще ги виждам без...
Дарих те със Зрение. Подарък, който само Хобгоблинът може да ти предложи.
Гадост! - Пак заповядай. А сега да вървим.
Саймън! - Джарард.
Господи! О, Боже мой!
Джарард, какво става? Извади ме от тук.
Просто се дръж! Ще го срежа.
Джерард! - Върни се! Скрий се!
Джерард!
Мулгарат! Мулгарат!
Какво правят? - Призовават Мулгарат. Приготви се!
Мулгарат! Мулгарат! Мулгарат!
Това ли е Мулгарат? Това ли е огърът
заради когото всички сте откачили? Онзи старец?
Не се подлъгвай от това, което мислиш, че виждаш.
Точно това, иска той.
Моля те за прошка!
Помолих приятелите си да те поканят тук, на хубава, малка сбирка.
След което те се поразгорещиха.
Нали са гоблини. Искрено съжалявам.
За какво съм ти? - Не става дума за какво си ми.
А за това, което искам от теб.
Справочникът на Артур Спайдъруик.
Зная, че си го намерил.
Точно така, можеш просто да се върнеш там, откъдето си дошъл.
Просто ми дай книгата.
Не у мен. Няма я. Виж.
Претърсете го!
Какво? Ако Мулгарат, научи тайните в книгата, ще ни убие всички.
Той е слаб в човешката си форма. Сега или никога.
Хайде! Смърт за огъра!
Птица! Вкусотийка! Върни се тук!
Ще се върна! Убий го ако ти се отвори възможност! Помни плана!
Движение!
Джобовете. Претърсете джобовете. - Джобовете! Не, тези!
Това са джобове, идиот!
Господарю, това е всичко, което намерихме.
Книгата в тях ли е?
Не. Но зная къде е,
ще отида да я взема и ще ви я донеса. Заклевам се!
Вярвам ти. Ако ми донесеш книгата,
животът ти ще продължи сякаш нищо не се е случвало.
Но ако се провалиш, страхувам се, че ще трябва да намеря някой друг,
за да ми донесе книгата.
Хайде! Тръгвай! Тичай! Тръгвай!
Мулгарат! Мулгарат! Мулгарат!
Ти ме подведе, Червена шапко!
Има две човешки момчета с еднакви лица.
Джерард и не Джерард. Взели сме грешния.
Тогава намерете Джаред, вземете книгата и ги убийте.
Убийте ги всички! - Мърдайте!
Глупак! Глупак!
Тези неща щяха да ме убият, заради твоята глупава книга!
Те са точно, хей там. - Не мога да взема това.
Хайде да се върнем у дома и да им я дадем.
Не е у дома. В раницата ми е.
Какво? Тогава направо да им я дадем. - Не, тогава пак ще убият всички!
Добре, нека просто... - Дай я!
Спри! - Дай я!
Книгата! Хванете ги! Бързо! - Хайде!
След тях!
Хванете ги! Хванете ги! Разкъсайте ги на парчета!
Но не и книгата! Не наранявайте книгата!
Джерард! Джерард! Насам! Помогни ми! Помогни ми!
Хайде!
Успокой се! - Дръж ги далеч! Дръж ги далеч!
Всичко е наред. Има защитен кръг около къщата.
Докато сме вътре сме в безопасност. - Ето ви и вас.
Мама ме остави да ви пазя, така че не можете да избягате
без да ми кажете. - Хванете я!
Мелъри, насам, веднага! - Веднага! Веднага!
Какво? Не ми крещи. - Мел, хайде! Хайде!
Тичай към входната врата, бързо!
Няма да бягам никъде и спрете да ме целите с камъни!
Послушай го! Заобиколена си от гоблини!
Влез в защитния кръг!
За бога, Саймън и ти ли участваш в това?
За последен път, няма такова нещо като гобли...
Какво става?
Не, Мелъри, ниски са. Цели се под коленете си. На 10 часа.
10 часа.
Мелъри, Мелъри! 12 часа! Зад теб, зад теб! 6 часа!
3 часа! З часа!
Ето, гледай през това!
Ела назад! В безопасност си! В безопасност си!
Сега вярваш ли ми?
Мамо!
Ще стане лошо! Лошо е!
О, Боже. Не, това е лошо. Мамо!
Джерард! Какви бяха тези същества? - Вече казах - гоблини.
Саймън, всичко е наред. Всичко е наред.
Не, не е наред! Не е! Не е!
Прав е. Какво говоря? Разбира се, че не е!
Колко от онези неща са отвън? - Не знам! Не знам! Разбра ли?
Стой мирно! Сега се връщам! - Джерард!
Господи, ще ни убият! Връщам се веднага!
Продължавай да натискаш това. - Да натискам?! Джерард?!
Защо правят това? Какво искат от нас? - Книгата!
О, Боже! Идват от всякъде! - Знам. Мога да ги видя.
Това не може да се случва! Това не може да се случва!
От къде взе тази книга?
Значи книгата беше тук с голямо предупреждение:
"Не чети!" и ти я прочете? - Това е книга.
Не мислех, че четенето й ще освободи гнева на гоблините, ясно?
Ти никога не мислиш за нищо! Винаги така правиш!
Да, вярно. - Не мислиш, просто действаш!
Може би бих могъл да започна да мисля ако спреш да говориш.
Вършиш нещо, а ние плащаме. - Като си толкова умна,
какво мислиш, че трябва да направим с нея?
Ако изперкалите гоблини искат тази книга - да им я дадем.
НЕ!
Назад! Книгата остава тук! Точно тук!
Точно тук! Тук, тук, тук! - Не! Мелъри, не! Не!
Не бях ли ясен? Докосни я и ще си платиш!
Спри! Спокойно! Успокой се!
Пипнеш ли я, ще ти отхапя пръстите! - Донеси ми малко мед от кухнята.
Какво? - Направи го!
Хайде, опитай! Опитай! Каня те да опиташ!
Върви! - Ще останеш без пръсти, ти...
Махай се от тук! Провали всичко! - Добре, защитавай книгата! Обещавам!
Мелъри! - Идвам!
Добре, медът пристига, медът пристига. - Идиоти!
Нямам нужда от миризливия ви мед! - Ето, пий, пий.
Всичко е наред. Всичко е наред. - "Всичко е наред?"
Има толкова много неща в това, които не са "наред".
Не знам дори от къде да започна.
Защо мога да го видя, без онова каменно нещо?
Защото ти е позволил да го видиш.
Малчо, какво ще стане ако гоблините вземат книгата?
Ще умрем и ти, и аз, всички ще се сбогуваме завчас.
Какво има предвид, казвайки че ще умрем?
Навярно, че ще умрем.
Не може да получи тайните. На огърът, не може да се вярва!
Прав е. Не можем да я дадем на Мулгарат.
Така или иначе ще ни убие. Чух го да го казва.
Хайде да я изгорим!
Не!
Дай я! Дай книгата! Дай я!
Съжаляваме, Господарю! Простете ни!
Дай книгата!
Добре, добре, добре, почакайте!
Печелиш! Ти си силно, умно, човешко момче!
Не бъди глупав. Дай ни книгата. И ще ви оставим на мира.
Не ти вярвам! - Не!
Направихте го! Сега ще си платите!
Книга!
Книга, книга, книга.
Книга, книга, книга, книга, книга.
Студена е! - Не можете да останете в кръга вечно!
Когато го напуснете, ние ще сме тук.
Нека да позная, книгата е омагьосана, нали?
За да не могат да й се случат някакви беди.
Страхотно.
Не си тръгват. - Зная.
Никога няма да си тръгнат! - Вече те чух.
Защо така отчаяно иска тази книга? - Не зная.
Тогава разбери! - Всичко, което зная е, че Мулгарат
не може да пробие кръга, без книгата,
така че ще сме в безопасност, докато сме в къщата.
До кога? Останем ли още малко ще свършим като нея!
Почакай, тя може да ни помогне. - Леля Лусинда?!
Шегуваш ли се? Дори не знаем коя е или къде!
Мисля, че знам. В санаториума "Горски рай".
Но как ще стигнем до нея?
Ако излезем извън кръга, ще ни хванат.
Малчо до таен проход ще ви отведе но книга остава в къщата, дете.
Ето, готово е. - Добре. Сега вървете. Побързайте.
Мисля че това вече го разбрах.
Това е тайна система от тунели, която минава под града.
Около миля, в тази посока.
Първата стълба, която намериш ще те отведе нагоре
и си пред санаториума. - Благодаря.
Готова ли си? - Да. Сега съм готова.
Добре. Да тръгваме. - Мелъри?
Казах, че не можеш да дойдеш, Саймън. С този крак, ще ни забавиш.
Зная, но намерих това. Така по-лесно ще виждаш.
Готов ли си, Саймън?
Давай!
Там ли сте? - Покажете се!
Да, точно тук, на верандата! Елате при мен на верандата!
Да, да, добре. Точно тук, насам.
Да, гладни ли сте?
Точно тук на верандата. - Хайде. Побързай. Влизай.
Давай! Давай! Давай! Идват! Отваряй вратата!
Джерард, побързай!
Хайде! - Влизай, влизай!
Да вървим! Хайде, хайде, хайде!
Чакай, чакай, чакай!
Насам, насам, насам.
По-бързо, по-бързо, по-бързо.
Копайте! Копайте!
Вървете!
"Защити от гоблини.
Доматеният сос изгаря кожата като киселина.
Оцетните пари ги задушават.
Солта има заслепяващ ефект."
Има ли още? Какво казва книгата?
Стой настрана от книгата! - Добре, добре, ти я отвори.
Къде е? Къде я остави? Къде? А, ето я.
О, не. Джерард! - Какво сте направили с нея?
Лъжци! Лъжци! - Не, не бях аз.
Всички вие сте лъжци! Къде е книгата?
Взел си книгата? - Трябва да я покажем на Лусинда.
На коя страна е градът? - На дясно.
Викайте трола!
Сега на ляво. Върви на ляво!
Какво беше това?
Пещерен трол. - Какво?
Бягай!
Насам!
Давай, давай, давай!
Джерард!
Джерард, хайде!
Добре ли сте? Господи, ударих ли някого?
Да. Благодаря.
След това: "F1", "Tab", "Tab", "Shift"
и "Enter", за да получиш крайният резултат.
Зная, че не е лесно да се запомни всичко. Нека повторим.
Заповядай.
Значи доматеният сос наистина убива гоблини?
Джерард, хайде де!
Санаториум "Горски рай"
Наистина бързате. - Много се вълнуваме от срещата с нея.
Това са хубави цветя и меч. - Уча фехтовка.
Лусинда, имаш посетители.
Още сол.
Хайде, хайде сега. Всичко е наред.
Лельо Лусинда?
Аз съм Мелъри Грейс, а това е брат ми Джерард.
Мама се казва Хелън.
Имаме някои въпроси. Преместихме се в къщата ти.
Какво?
Не, не. Там не е безопасно.
Защо сте направили това?
Мама каза, че си й я дала, защото е единственият жив роднина.
Сега трябва да се махате от там. - Не можем.
Няма къде другаде да отидем.
Опасно е. Не разбирате. - Разбираме.
Знаем всичко. Видяхме го.
Всичко е наред. Видели са.
Мелъри, виж!
Не, не, не и за теб. - Права е.
Изяж това и никога няма да докоснеш човешка храна отново.
Откъде знаеш? - Намерих това.
Справочникът на баща ти.
Вътре, бързо, бързо! Бързо!
Знаете ли какво сте направили, изнасяйки я извън кръга?
Не знаете ли какво може да стане ако попадне в лоши ръце?
Не, не знаем. Затова ти я донесох. - Тогава не си я прочел.
Чел я е.
Тогава знаеш повече, отколкото трябва.
И живота ви е в опасност. Не прочете ли бележката?
Моля те. Не знаем какво да правим.
Не можеш ли да ни кажеш нещо, което ще ни помогне?
Тази книга е донесла само мъка и нещастие на семейството ми.
Мога да кажа, че беше работата на живота му,
но в действителност - беше целия му живот.
Последният ден когато го видях, беше толкова развълнуван,
сякаш не беше на себе си.
Спомням си го как тичаше из къщата,
с обезумял поглед.
Този ден, създаде кръга. Денят, в който научи какво е направил
като е събрал толкова тайни в една книга.
Книга, която Мулгарат би могъл да използва,
за да унищожи всички останали феи.
И тогава, нищо не би го спряло, дори хората,
да се превърне в най-могъщото същество,
което светът е познавал.
Баща ми направи всичко, за да ни защити. Всичко освен...
Господарят трябва да унищожи книгата! - Не! Трябва да я защитим!
Пази я в кръга, далеч от огъра!
Нуждая се от още време, Малчо. Трябва ми повече време.
Но аз не знаех за кръга.
Лондонският мост срива се. Срива се.
О, не!
Срива се. Лондонският мост срива се.
Луси! Махни се от отровните гъби! - Какво?
Стой в кръга! - Не те чувам!
Луси! Не!
Лондонският мост срива се. Срива...
Татко! Моля те помогни ми! Някой ме дърпа, татко!
Луси! Оставете я на мира! - Татко!
Луси, хайде! Хайде! Стой тук!
Стой в кръга! - Татко! Татко, какво става?
Какво става? - Не преминавай през гъбите! Недей!
Какво са тези...? Татко, какво са тези неща? Кажи ми!
Татко! Татко?
Татко?
Силфите защитават целия магически свят,
а тайните, които баща ми открил
ги изложили на опасност.
Затова те го спасиха от гоблините, но го отнеха от мен.
Татко! - Луси, ще се върна!
Всеки ден, се взирах в пътя
и си представях как ще дойде
и ще ме прегърне отново.
Но това не се случи.
Една нощ ми се присъни, че го виждам в гората.
Така че излязох да го потърся,
но нещо не ме пусна.
Когато хората казват, че това е опит за самоубийство,
а вие казвате, че това са гоблини, това място става ваш дом.
Мислеха си, че съм прочела книгата.
Мулгарат няма да се спре пред нищо, за да получи тези тайни.
Затова вие и семейството ви сте в смъртна опасност.
И само един човек може да ви помогне.
Кой? - Баща ми.
Баща ти?! Но той е мъртъв...
Не! Не е мъртъв! Феите ми казаха, че е жив.
Казаха, че силфите са го пленили, заради всичко, което знае.
Трябва да го намерите и да му дадете книгата
и да го накарате да я унищожи. Това е единствената ви надежда.
Не! - Дай ми това!
Той откъде се появи?
Не! - Ужасно, ужасно!
Мамо?
Безполезни! Нищо не струвате! Не! - Чакайте, чакайте!
Чакайте малко, чакайте малко. Какво е това? Какво е това? Не?
Държеше книгата,
а всичко, което ми носиш са страници с русалки и навиците на пхука!
Не ме наранявайте! Боли!
"Магия за защитния кръг."
Простете ми, господарю.
Когато луната изгрее, книгата ще бъде моя.
Червена шапко, имаме да правим отвара.
О, не. Това не е добре. Трябва да намеря човешкото момче.
Трябва да го предупредя. Или пък - да се скрия? Харесвам този план.
Значи, вие сте намерили тази книга
и тя ви казва как да виждате феи и гоблини, и магически нимфи,
и затова е цялата работа. - Казах ти, че няма да ми повярваш.
А ти какво мислиш за това, Мел? - Истина е мамо.
Не, не е! Нима наистина ме мислиш за толкова глупава,
че да не разбера за какво става на въпрос?
Мразите къщата, искате да се върнете към Ню Йорк
и към предишния си живот! Нека този път бъда наистина ясна,
когато кажа, че това няма да стане.
Защото не можем да си позволим Ню Йорк,
защото...
Знаеш ли, затова татко те напусна. - Какво каза?
Когато някой се опитва да ти каже нещо,
което не искаш да чуеш, правиш това.
Просто спираш да слушаш и започваш да крещиш.
Правеше го с татко през цялото време. - Престани!
Видях ви. - Видял си това, което искаш.
Не искаше да го чуеш и затова той си тръгна!
Излизай! - Какво?
Казах: "Излизай!" - С удоволствие!
Мразя те и не искам да живея с теб!
Не мислиш ли, че трябва да му кажеш?
Влизай, Мел. Ще се погрижа за това когато се прибера.
О, Боже! Толкова сме организирани. Организирани, организирани.
Виж това. Това е много добре. Още бомбички за теб.
Книгата! Какво се е случило с нея? Какво си й направил?
Всичко е наред. Ще поговоря с него.
Изцапана е!
Каза че няма да вземеш книгата и излъга! Измами го!
Знам. Съжалявам. - Джерард.
Мисля че трябва да видиш това!
Виждаш ли? Няма гоблини. Мислиш ли, че са се предали?
Грешиш!
Гоблините не са предават, твърде са глупави, за да знаят как.
Безжалостни са и в момента заговорничат някъде,
ето защо се върнах за вас. Сега е перфектният момент да...
Птица! Птица!
Ела тук! Ела тук! Ела тук! Не се качвай горе! Не, ела тук!
Какво е това? - Хогскуил.
Чакай малко.
Да не би птиците да живеят в тези малки къщички?
Да. - Това е гениално. Кой измисли това?
Можеш да вкараш езика си директно вътре.
Хогскуил! Хогскуил! Каза, че гоблините заговорничат.
Какво мислят да правят? - Имат страница от книгата.
От тази глупава книга! Не разбираш. Разговарях със Спайдъруик.
Споделих с него тайните на хопгоблините.
Но Мулгарат открадна точно тази страница,
използва я, за да погуби цялото ми семейство!
Ако той получи цялата книга,
ще направи това с всеки, включително и с вас.
А сега той идва. "Когато луната изгрее" - каза той.
Но ние ще го очакваме. Ще поставим капан.
Ти - с ножа си. И аз скрил се в безопасност...
близо до тези птичи къщички. - Кой е това? Кой е горе?
Още човешки хора! Доброволци за Съглашението!
Присъединете се към мисията ни!
Възмездие или смърт! За предпочитане да е възмездие.
Добре, ето какъв ще е планът. Не, не. Чакай, чакай, чакай!
Трябва да се съюзим и да се съсредоточим!
Татко, оставих ти четири съобщения. Защо не ми позвъни?
Къде си? Трябва да дойдеш веднага! Има нещо лудо...
Случват ни се странни неща. Лоши неща, наистина лоши.
Каза че ще дойдеш и ще ме вземеш. Къде си ти?
Няма да дойде, нали?
Той е с някой друг.
Преместил се е при нея.
Няма да се върне при мама. Никога.
Мама искаше, той да ти разкаже всичко сам.
Очакваше да го направи.
Всичко е наред, Тибси. Всичко е наред.
О, Господи, те идват. Джерард, какво да правим сега?
Лусинда каза, че единственият ни шанс
е да занесем книгата на Артър Спайдъруик
и да го накараме да я унищожи. - Какво?
Ние дори не знаем, дали е жив, да не говорим пък как ще го намерим.
Какво? Какво търсиш? - Той е имал домашен любимец.
Домашен любимец? И кучето Флъфи ще ни спаси?
Не е било куче. Било е това - грифон.
"Когато го призова на родния език на дървесните елфи,
с които живее, той ми идва на помощ."
Виждаш ли? Неговият любимец, може да го открие.
Да призовем грифон, на родният език на дървесните елфи,
за да намерим 125 годишен старец, който може да не е жив?
Това ли е планът ни?
И ти знаеш как да призовеш грифон, на езика на дървесните елфи?
Призовавене на грифон
Разбира се.
Получи ли се? Работи ли?
Струва ми се, че не!
Това ми звучи като някоя от големите!
Хайде, приятелче! Ела при Хогскуил!
Джерард! Джерард! - Саймън, внимавай!
Да, да, да! Намерете Артър Спайдъруик!
Занесете му книгата. Ето ви превоз. А сега тръгвайте. Тръгвайте!
Какво? Искаш да летим на този звяр? - Не е никакъв звяр!
Птица е! Птица с едър кокал!
Няма начин...
Всичко е наред. Успокой се. Всичко е наред.
Готин любимец.
По-живо! Какво чакате? Качвайте се на него!
Господи! Това е той! Артър Спайдъруик!
Жив е!
А как ще се върнем у дома? - Артър Спайдъруик?
Слава богу, че ви намерихме. Не знаете какво ни се наложи да преживеем.
Извинете, познаваме ли се? - Не съвсем.
Лусинда, дъщеря ви, нашата пралеля ни изпрати тук.
Луси? Тя е само на 6 и половина.
Не! Не, тя е на 86 и половина.
Това е някаква безсмислица. Тази сутрин бях с нея.
Може би беше вчера? - Не! Било е преди 80 години.
Повярвайте! Вие сте моят пра-прачичо.
Помогнете ми момчета. Момчета? Какво става?
Какво им става? - Силфите!
Песните им трябва да са замъглили представите ми за времето.
Това правят те. Казваш че Луси е вече старица?
Това трябва да означава, че жена ми е...
О, Боже мой, какво съм направил?
Съжалявам за това, наистина. но вие трябва да ни помогнете.
Намерих книгата ви. - Справочникът? Не!
Не тук. Не сега.
Не ги слушай! Върви след мен!
Ето! От долу! Бързо, докато са разсеяни.
Книгата ми, дай ми я! Господи, справочникът ми.
Справочникът.
Изобщо не трябваше да я четеш. Още повече да я изнасяш извън кръга!
Знам. Знам, но я донесох, за да можете да я унищожите.
Да я унищожа? Не. Луд ли си?
Открих всичките им тайни. И тази книга е моето потвърждение.
Тази книга е моят живот.
Вие сте на 125 години. Животът ви отдавна е свършил!
А дъщеря ви е прекарала целия си живот без баща си,
само заради някаква книга.
Никога не съм мислил, че нещата, които научих,
биха могли да доведат до това.
И аз зная неща, които ми се иска да не знам,
но няма какво да направя по въпроса.
Това, което знам със сигурност е, че трябва да унищожите книгата.
Какво е това? - Кое?
Какво има? - Къде е книгата ми?
Какво е това? - Малчо, трябва да е сменил книгата.
Значи истинската книга е още в кръга. В безопасност.
Не, Мулгарат откъсна няколко страници.
Какво? - Ще разруши кръга, веднага щом...
Веднага щом изгрее луната, знам. - Тогава мама ще се прибере,
трябва да се връщам. - Не! Няма да те пуснат.
Ще те държат тук, по същата причина, поради която държат и мен.
Знаем твърде много.
Какво ще правим? Моля ви, трябва да ни помогнете!
Ако действително съм толкова стар, колкото казваш,
ще съм безполезен извън тази долина.
Последното, което казах на мама беше: "мразя те".
Слушай, синко. Момчето, което е имало силата да ме намери,
не се нуждае от помощта ми.
И така, Мулгарат ламти за сила, която се съдържа в знанията.
Ти имаш тези знания! Сега ти самият си книгата!
Трябва да си тръгваш от тук! Незабавно!
Да! Мисля, че мога да ги разсея.
По мой сигнал бягай при брат ти и сестра ти.
Ще имате няколко мига, за да избягате.
Но... - Чакай сигнала ми!
Но...
Ето! Ето! Справочникът е в мен! Искате ли го? Да, ето!
Елате и го вземете!
Тук ще е в безопасност!
Сега!
Това е Байрон! Да! Заведи ги у дома, в безопасност!
Хайде! Осъзнайте се! Хайде!
О, проклятие! Започнали са да разпръскват отварата.
Само не и това! Мама се върна!
Мамо! Не! Обърни! - Махай се, мамо!
Спри колата! - Какво?
Мамо, тръгвай! - Какво правите?
Мелъри, карай ти! Вкарай колата в кръга!
Давай, давай! - Няма да караш тази кола!
Спри! Мел, спри!
Благодаря на Бога!
Някой ще ми обясни ли какво става тук?
Джерарад, какво ще правим? - Ще защитим къщата.
Саймън заеми се сериозно със саксиите. - Зная, зная!
Провеси ги на прозорците! - Заемам се!
Мел, отиди на горния етаж и донеси всичката сол на Лусинда.
Всичката? - Да, всичката!
Малчо! - Джерарад!
Малчо! Кръгът ще се разруши! Моля те, излез!
Джерард! Джерард! Какво става? - Мамо, трябва да ми повярваш!
Не, не! Още една дума за феички и гоблини, и се кълна...
Гоблини, знам. Но аз скрих книгата и няма да я намерят.
Е, надявам се, че няма. Освен ако...
Защо крещи? Аз трябва да крещя! Кръгът ще рухне всеки момент.
Не, мамо! Той не е проблема.
Те са.
Влизайте! Влизайте!
Трябва да защитим къщата. Разбираш ли?
По-бързо! Не се мотайте! Не пропускайте нито една пукнатина!
Добре, холът е готов!
Саймън, оправи музикалната стая! - Добре, добре, заемам се!
Стомана, реже и гори.
Добре че сме нюйоркчани.
Чакайте, чакайте, ето идва. Ето идва!
Кръгът е разрушен. Кръгът е разрушен.
Кръгът е разрушен! Атака!
Прозорците и вратите са защитени.
Слизайте долу. Отивайте надолу! Отивайте надолу!
Счупете го! Счупете го! Хайде!
Останалите от вас, нагоре! Нагоре, нагоре, нагоре!
Вървете жаби такива! Вървете! Намерете книгата!
Къде отидоха? Нима се получи?
Хайде, Джерард! Да тръгваме! Да вървим! Да вървим!
Назад, Джерард! Назад!
Хайде, хайде, хайде! Бягай!
Дай ми я! Дайте ми я!
Саймън, провери задната врата! - Заемам се!
Мел, помогни ми!
Няма да издържи дълго.
Помогнете ми.
Хайде! Влизайте! Къде отидоха?
Къде са те? Къде са те? Хайде, да ги намерим.
Ти наляво, ти надясно. Разпръснете се. Разпръснете се.
Чакай малко!
Добре ли си?
Проработи. - Вярно.
Книгата в безопасност ли е? - Да. Добра работа, Малчо.
Благодаря на Бога.
Какво е това? - Хайде.
Татко?
Какво се е случило? - Ричард? Какво правиш тук?
Какво става? - С какво да започнем?
С това предполагам. - Какво е? Дай да видя.
Не!
Докато не кажеш това, каквото трябваше да ми кажеш.
Какво?
Последният път когато говорихме по телефона, каза,
че следващия път когато се срещнем ще ми кажеш нещо.
Така че какво е?
Гледай ме в очите и говори!
Просто искам да те чуя да го казваш.
Аз...
искам да ти кажа, че те обичам.
Нека да я видя.
Джерард. - Грешен отговор.
Джерард! - Назад! Назад!
Какво направи? - Това не е татко!
Какво?
Боже мой!
Сега ми дай книгата! - Бягай, Джарард!
Дай ми книгата! Дай ми книгата!
Назад!
Малчо!
Дай ми книгата!
Джерард!
Дай ми книгата!
Дай ми книгата, веднага!
Искаш книгата? - Да!
Ела и си я вземи!
Джерард! Джерард!
Джерард! Добре ли си? - Джерард, успя!
О, Боже! О, Боже! Джерард, добре ли си?
Да! Смърт за огърът! Направихме го!
Изпрати го точно към мен и аз го изядох! Това е работа в екип!
Вкусът на отмъщението е толкова сладък!
Все още мога да го усетя за малко! О, колко е хубав!
Направих го! Знаех си, че ще го направя!
Казаха, че няма да мога, но аз го направих!
Това е справочникът. - Ето, ще ти помогнем.
Джерард.
Прости ми, че не ти повярвах. Искам да кажа...
Не, ти ми прости! - Чуй ме...
Това, което казах, не го мислех.
Джерард, вината не е твоя. Моя е.
Опитвах се да те защитя, но предполагам можех
просто да ти кажа истината. Баща ти наистина те обича
и ако ти искаш да живееш с него, това е...
Не искам да с живея татко.
Наред ли ще бъде всичко ако остана тук? С теб?
Дали ще бъде наред?
Кой ще ни защити, ако не ти?
Ще оставя това в старата ти стая.
Старият ми приятел Малчо.
Моят малък ангел-хранител. Толкова ми липсваше.
Книгата е в безопасност, Луси. Книгата е в безопасност.
Да, зная.
Ако татко беше тук, щеше да каже: "Добре свършена работа."
Лельо Лусинда? Мисля, че трябва да дойдеш да видиш това.
Сънувам ли? - Не, дето ми. Не сънуваш.
Дете?! Знаеш ли на колко години съм?
Да. Толкова съжалявам.
Бях така пленен от всички магически създания, които намерих,
че загубих това, което имах.
Но сега виждам
и може никога да не успея да си простя.
Върна се както обеща, затова ти прощавам.
Скъпа моя, понеже книгата беше спасена,
силфите ми разрешиха да те видя, но не мога да остана.
Ако остана,
ще остарея много и ще се превърна в прах.
Но поне този път ме вземи със себе си.
Татко!
О, Луси!
Тръгвай с мен. - Добре.
Хей, хайде!
Лети докато можеш грифоне. Погълнах цял огър.
Ти може да си следващият!